- Mi-o dați înapoi ? - Da' tu ce-mi dai ?
- O să vă zic "mulțumesc". - Na !
- Locuiți aici ? - Da.
- Aici a fost război... - Oo..., peste tot.
- Anne ! - Da, dragule... [eng]
Vino încoace !
Știi, aici am sărit cu parașuta în '44.
- Locul nu-mi pare deloc schimbat. - Mâine, o să-l luăm la pas.
Dick !
- Da' tu umbli peste tot după mine ? - Da, domnule.
- O să dorm acolo. - Aha...
Vino încoace, Lisa ! [eng]
Nu-mi place aici. Era mai bine dincolo.
Tata a zis că e mai bine aici.
E mai potrivit pentru o noapte.
Bună seara, domnule.
Ia uite, se culcă pe drum...
CAZUL DOMINICI
Circulați, vă rog, circulați !
Nu pune mâna, vino.
- Te așteptăm de 4 ceasuri... - Da, știu că de 4 ore...
... dar asta nu justifică tot bâlciul ăsta.
Ce treabă să faci...
- Și i-ai lăsat să tropăie pe aici. - Păi, ce puteam face ?
Scoate-i dracului de aici !
Hai, eliberați locul !
Doamnelor și domnilor, vă rog, eliberați șoseaua.
Hai, degajați și zona, alo...
Oricum, n-au venit să fure bani...
Fă-mi inventarul.
Mulțam.
- Cine e ? - Bărbatul e 'colo, aici e femeia.
D-le Comisar...
... uite ce-am găsit, când am venit dimineață...
- Armă de război ? - Îmhî.
Unul era în fața mașinii.
Celălalt, aici.
Și alături de cele două, mai erau și astea.
Două cartușe nepercutate...
A tras foc-cu-foc. Trăgătorul nu știa cum funcționează.
Interesantă chestie !
Mulțumesc.
Mă iertați... o să-mi găsiți amprentele lângă geam.
Aici, pe portieră.
Cum anume ?
Eram aici, și... broasca era înțepenită, jandarmul nu putea ieși, și l-am ajutat.
Cine ești ?
Gustave Dominici. Locuiesc acolo.
Comisare, am pozat petele de sânge de-acolo, așa cum mi-ai zis,
dar nu erau bune. În schimb, astea de la puț sunt uimitoare.
Scuze, d-le Comisar, vă rog...
- Pentru amprentele de talpă, ce facem ? - Hai să vedem...
P-ăsta de se zgâiește l-ai întrebat ?
Nu, nu m-a-ntrebat nimic.
Mă iei peste picior, sau ce ?
E feciorul ăl mic de la fermă.
E practic inutilizabilă, nu merită să stric un clișeu.
D-le Comisar, pentru fată, veniți pe-aici.
Dau eu de nemernicii ăștia,...
... vor plăti pentru asta.
Eu i-am descoperit.
Cum ?
Păi..., jandarmii m-au întrebat dacă au fost la fermă să mănânce.
- Cine ești ? - Locuiesc aici. Țarina e a mea.
- Câți locuitori sunt ? - Oho, și înăuntru și pe-afară...
Tot ținutul.
Păi atunci, de-acolo, trebuie să fi văzut totul.
- Uite... o armă. - D-le Comisar !
- Ce-i ? - D-l Comisar...
E o carabină Rock-Ola.
Ați întârziat, dar se poate spune că "n-ați ars gazu' de pomană".
D-le Comisar, uite ce-am găsit sub capul fetiței.
E arma crimei !
Ea ne va spune tot.
Vrei pastis, doctore ? [băutură alcoolică provensală]
Dă-mi apă.
A, da, să scot pentru cal. Când animalele sunt agitate, nu mai beau.
Cer apă, nu-i greu.
Nu de băut îmi arde.
Ai văzut-o pe fetiță ? Craniul zdrobit...
Mi s-a părut ceva ciudat la picioare...
Ciorapii foarte albi, curați...
Capul... N-a fost omorâtă unde a fost găsită.
A fost transportată.
Să fi fost braconierii ?
- Poate... - Te gândești la Gustave ?
Nu se poate !
Nu se poate să nu fi văzut și nici să nu audă...
Vrei un foc ?
Dacă ai venit să afli ceva, te previn că vor fi necazuri.
- N-ai auzit nimic ? - Ba da, am auzit focurile de armă.
Pe la ora 1, astea m-au trezit.
Câinele schelălăia, și-atât.
Uite...
Ai mai văzut de-astea ?
Aa, nu..., niciodată.
- Cine spală rufe pe-aici ? - Ce ?
Cine se ocupă cu rufele aici ?
Da' ce ? Acu' te apuci de spălat rufe ?
Cumnata mea se ocupă de rufe.
- Și tu ? - Eu le spăl pe ale mele...
pe-ale soțului, pe-ale ăluia mic.
Germaine vine să ia rufele, săptămânal, le spală acasă la ea.
Le spală acasă și le pune la uscat aici ?
Doar nu-i zărghită... cum să le aducă la uscat aici ?
Dar cu pantalonii ăia, ce-i ?
- Unde-i vezi ? - Uite-i în spatele d-tale.
Aa, ar trebui să-l întrebi pe Gustave...
Cunoști arma asta ?
Nu. N-am mai văzut așa ceva.
Pantalonii ăia de-acolo... sunt ai tăi ?
- Care pantaloni ? - Ăia, că doar o pereche e.
Eu port numai albaștri.
Frate-meu poartă de-ăia.
Nu. Las-o moartă. Mergem la spital.
Să vedem ce-au găsit la autopsie.
... campaseră la marginea șoselei, în Provence.
Este vorba de sir Jack Drummond, soția lui și fiica lor.
D-l Drummond, după o contribuție importantă în cel de-al 2-lea Război Mondial,
ca savant și dietetician, a fost ucis de gloanțe ca și soția lui.
Fetița, de 10 ani, a fost omorâtă prin lovirea cu patul puștii.
Poate fi vorba de un jaf, o crimă atroce ori de atacul unor borfași.
E greu de crezut că niște oameni respectabili s-au așezat să doarmă,
pe pietriș, la marginea unei șosele naționale, într-un viraj...
Dacă a fost alegerea lor, ancheta e simplă. Dacă nu e o întâmplare, atunci...
Eh, eu mă duc la culcare. Noapte bună.
Noapte bună, Gaston.
5 august 1952 prima zi de anchetă
N-am mai văzut așa ceva.
Dar..., de ce mă întrebați ?
- Nu ești tatăl lui Yvette Dominici ? - Ba da, dar ce legătură are ?
Nu știm nimic de arma asta.
Știu că tata avea una, dar nu mai merge la braconaj.
- De mai bine de-un an, mi se pare. - Mulțumesc, d-nă Callat.
Eei, o recunoști ?
Nu, n-o recunosc.
Dacă am fi avut arme, le-am fi predat de mult.
Țarina era mult mai mare pe atunci. Trebuia să fii diliu să te duci acolo.
Până și noi ne temeam de ea.
- De ce ? - Păi, locuri ca astea...
slujeau rețelelor și maquisarzilor. [luptători ai Rezistenței]
- Bătrânul era șeful ? - Nu, lui nu-i prea păsa.
Dar servea drept "cutie de scrisori".
- Bătrânul știa ce e în preajmă... - A știut mereu totul. Așa era el.
Dădea roată pretutindeni...
Știa că materialele pică din cer,
cu arme... și altele...
Eh, acum sunt toți acolo... îngropați sub copaci.
Nu vă interesează... Greșiți...
Vă spun astea ca să vă ajut.
O să vezi ce gust are, mai târziu... E bun...
- Câte mitraliere au rămas din război ? - E o poveste veche, d-le Comisar.
Cu trei cadavre proaspete...
Toți am primit arme. Ni le-am împărțit.
Nu eram toți în același grup..., dar ne făceam datoria.
Desigur, îi vânați pe nemți.
Apoi, vă făceați curățenie unii altora.
Astea erau treburile noastre.
Vă făceați treburile..., cu banii veniți cu parașuta.
Sunt o sumedenie de baruri și băcănii în Marsilia...
Nu și a mea, în orice caz.
- Am rămas sărmani aici. - Deci nu o recunoașteți...
Nu.
D-le Primar, știi că dacă sunt arme dosite, trebuiesc predate.
Legea nu glumește.
Dacă știam ceva, v-aș fi spus.
Domnii la care am lucrat pot confirma, nimeni nu are să-mi reproșeze ceva.
Și n-am văzut vreodată arma aia.
Aș vrea să știu ce e cu ea...
Maillet, erai șef la parașutaj, la Mirabeau.
Da. Și sunt mândru de asta.
Și sunt încă secretarul de Secție al Partidului.
Asta-i ! Dacă aș fi traficat pe bani proviziile și armele ce picau din cer,
camarazii m-ar fi "mierlit".
Primeam Sten-uri de la englezi..., [pistol-mitralieră]
niciodată arme de la americani.
Rezistența mai avea și alte arme.
Ascultați-mă..., dacă mă căutați, o să mă găsiți.
E ca la braconaj... N-am alte defecte...
Mai ales la mistreț... Când îl simt, trebuie să mă iau după el.
Și, după cum știe toată lumea, îi rezerv mereu lovitura tainică.
- Salutare ! - Uitați-l, e Clovis Dominici.
- De fapt, câți Dominici sunteți ? - Eu sunt fiul cel mare.
Se pare că le-ați văzut pe surorile mele.
Păi, trebuie să vadă pe toată lumea.
Suntem prieteni, gândim la fel.
Niciodată nu ne-am ascuns ceva unii altora.
Stai un pic, Clovis...
O cunoști ?
Cui aparține ?
Hai, spune...
Spune...
N-o cunosc.
Atunci, de ce ai căzut în genunchi ?
Fiindcă obișnuiesc să lucrez în genunchi pe calea ferată.
Ooh, nemernicii..., l-au răsturnat pe Napoleon.
- E cineva acasă ? - Da, vin acum.
Ce-nseamnă tămbălăul ăsta ?
- Rutină. E o percheziție. - Și te doare-n cot. Ai o meserie faină !
Te plimbi, halești bine și iei biștari la finele lunii...
- Nici să plimbi caprele nu-i așa de rău ? - În plus, te bagi în viața altora...
cotrobăiești, scormonești... Ce anume cauți aici ?
Crezi că poți să terfelești tot pentru două muieri care au mierlit-o pe aria mea ?
Cară-te dracului de-aici !
Unde e Gustave ?
S-a culcat.
Ce-a pățit ?
Are certificat medical.
Unde e ?
Salut, Gustave... Se aude că nu o duci bine...
"Are nevoie de liniște morală."
Au venit jurnaliștii...
- ... jandarmii... - Jurnaliștilor le închizi ușa-n nas.
Te convoc mâine, la ora 8.
Un sfat: sunt în formă.
Nu-ți pasă de nimic, ăă ?
Ai tupeu, nu glumă. Hai, cară-te de-aici !
Dacă mai stăteam un ceas, crăpam acolo.
Acum... zâmbește... așa !
Știi că ești vedetă ? Ești formidabil...
O să apari în toate ziarele.
Uită-te fix la aparat. Așa ! Nu mișca ! Așa !
Știi cu cine semeni ? Nu ți s-a mai zis ? Cu Spence Tracy. Îl știi ?
- Nu. - N-are importanță. Uită-te aici !
Nu mișca. Aici... Așa !
Știi să privești ca o femeie ? Așa. Uită-te la mine...
Și încearcă să nu stai ca-n dulap.
Zâmbește..., zâmbește... Așa. Acum e bine.
Iarăși gașca lui Gustave...
Nu ne lasă să fim liniștiți...
S-ar zice că încep iar ca în '44.
Adu-ți aminte de Mercadier, acum doi ani...
Vorbea ca tine.
L-au tratat drept colaboraționist, a fost găsit într-un canal de irigații.
ANCHETA BATE PASUL PE LOC ÎN LURS Idiotul ăla îi face necazuri lui Gustave.
ANCHETA BATE PASUL PE LOC ÎN LURS Începe să dureze...
I s-au dat sfaturi.
Rouve nu ți-a cerut să verifici alunecările de teren.
Niciodată !
Și el o să ne confirme.
Șeful lui Gustave...
D-le Rouve...
I-ați dat lui Gustave sarcină precisă să meargă pe calea ferată în dimineața de 5 ?
Nicicând.
Gustave a venit la mine în seara de 4 să mă anunțe că sunt alunecări.
Mi-a spus că a curățat locul pentru trenul de seară.
Asta s-a petrecut la cafeneaua pe care o are soția mea.
Mulțumesc.
Așadar, te-ai dus de capul tău, în zori, pe calea ferată.
Și ai descoperit trupul copilei.
Poate s-a înțeles greșit...
Da...
... probabil.
- În patru ore mi-ai vorbit 15 minute. - Vă repet același lucru: N-am nimic de zis.
În fine...
Când ai auzit focurile, te-ai aplecat pe fereastră să vezi ?
Și dacă cel cu armă mai era acolo, ar fi tras în mine !
Nu e în favoarea ta...
Ce-am spus jandarmilor, mențin.
Focurile au fost la 1 dimineața.
Pendulă a bătut ora exact după ultimul foc.
Bun. Te-ai gândit la părinții fetiței ?
Da.
M-am gândit că ei o omorâseră.
Păi, ce ? Doar se mai întâmplă și de-astea, nu ?
Într-adevăr, s-au mai văzut...
Acum, pot pleca ?
Cară-te !
I-am pus câteva întrebări, și-atât.
- Stai ! Uită-te aici ! - Nu. N-am nimic de zis.
- N-am nimic de zis... - Aici... Aici...
- Ce... ce te-a întrebat ? - N-am nimic de zis...
500.000 de franci recompensă
pentru informații privind asasinul familiei Drummond
15 august 1952 [Sf Maria] a 11-a zi a anchetei
- D-le Dominici... - Ce faci aici ?
N-avem nimic de ascuns, e bine așa ? Hai, Gustave.
- Mare dansator ! - În spectacol.
Ea l-a mânat... Ea, tipa cu sânge rece !
- Scuze, dvs sunteți Comisarul ? - Da.
Aș vrea să vă strâng mâna.
- Domnule... - Profităm de vacanță și-am venit aici.
- V-am auzit la radio, îl veți prinde... - E un nemernic.
- Îți zic eu, Dominici n-au niciun amestec. - Ba, eu spun că da.
Din plin.
Asta nu-l împiedică să doarmă pe Comisar. Două beri, te rog !
Poate.
Clanul Dominici are ceva misterios de protejat.
Uite, ziarele din Marsilia...
sunt de partea lui Gustave.
"Mai presus de orice bănuială."
Al-de Dominici sunt de stânga, pricepi ?
Asta-i ca să-ți ții fleanca.
Nu se face nimic până nu decidem cu toții.
Aș fi vrut să văd ce-ai fi făcut tu în fața caraliilor...
Închide pliscul.
Povestea asta va fi ca și celelalte.
Știi ce li se întâmplă celor care pălăvrăgesc prea mult ?
O "buzula" [tăierea limbii] și nu vor mai vorbi deloc.
Mare năstrușnicie !
Ți se pare că ești mai inteligent, că așa scriu ziarele ?
Bandă de căcănari !
Vă doare-n cur de crimă !
Ca și de altele... numai jegoșenii !
Poate vă și amuzați acolo...
Să-i sâcâiți pe cei care muncesc...
Na ! Și mai lăsați-mă dracului în pace !
Dă-mi mâna. Eu știu ce cauți, domnule.
- Lasă... - Bine, hai, du-te de-aici.
Îți spun eu. El e responsabil.
- Îți încerci norocul ? - Nu, mulțam, d-le Divizionar.
- Știi ultima noutate ? - Povestea marsilieză ?
Nu, cea cu englezii. Sunt pe cale să ne calce pe bătături.
În trei zile, ne fac arșice, după spusa lor.
Ieși din poveste, și-ți vor oferi un coș atâta...
- De flori ? - Da.
Te alegi și cu o primă. Eliminarea ta va fi bucuria Comisarului pr. Dubois.
Prefer să-mi valorific ponturile.
D-lui Comisar
- Vă jucați mereu cu puștile ? - Da.
P-ăsta o cunoști ? Ai mai văzut-o ?
- Nu. - Celelalte au fost aduse de maquisarzi.
M-au luat la șuturi...
... m-au certat... din cauza politicii.
Sten-urile sunt de la maquisarzi. Fie !
Sunt păstrate ca amintire. În fine...
Deținerea armelor de război poate avea urmări grave.
Dacă ar fi după mine, n-ar trebui să caut mai departe.
Nu te bat la cap, mergem pe încredere.
Imposibil...
O să vedem ce spun procurorii.
De fapt, în seara crimei, se pare că era o reuniune în sat.
Sunt convins că doar de politică a fost vorba în acea seară...
Tăticu' cugetă...
Mai furi și curentul Statului...
Bun..., trec cu vederea mărunțișurile.
În fond, ești un om cumsecade.
- Ne ajuți ? - Doar asta vreau.
17 octombrie 1952 a 74-a zi a anchetei în arest preventiv
Ce să mă fac cu tine ?
Pentru a 5-a oară, Gustave Dominici, răspunde !
Să intre Maillet !
Domnul Maillet !
Maillet e un mincinos.
Ce ți-a zis Gustave, în dimineața dramei, despre micuța Elisabeth Drummond ?
Mi-a spus că fata mișcase o mână...
și horcăia.
Așa mi-ai zis, că horcăia.
Că mai suflă...
Deci ?
După aia, am văzut o pată albă pe iarbă.
Am auzit un zgomot...
M-am apropiat... și am văzut-o pe fetiță.
Brațul ei stâng se mișca.
- Chiar dacă o auzeam horcăind. - Și n-ai făcut nimic !
Niciun ajutor, niciun apel...
- Am zis nevestei și mamei. - Dar nu i-ai dat nicio îngrijire !
- N-am vrut. - De ce ?!
Mi-a fost frică...
Și-apoi, nu vroiam să-mi las amprentele acolo.
Atunci, știai că nu e un accident, ci o crimă !
- Nu, nu știam. - Ba da, știai !
Dar ai preferat să lași să moară copila care horcăia...
fără să-i duci măcar un pahar cu apă...
Nu te-ai gândit să faci ceva pentru nefericita copilă ?
Să-i ridici mâna, sau orice altceva...
Nici măcar n-ai anunțat un medic...
Ba, am făcut ceva...
- Am anunțat jandarmii. - Ce vină are, dacă au venit după 2 ore ?
Și dacă Poliția a venit după 4 ore ?
E scris în raport.
Cum se face că jandarmii au găsit trupul Elisabethei Drummond
ținând brațele încrucișate ?
Pe când tu ai văzut-o mișcând un braț ?
- De unde să știu eu ? - În limita Legii, impunitatea e totală.
Ce să mai zic de tratamentul favorizant pentru Maillet ?
Se poate auto-felicita pentru denunț, el n-a fost anchetat cu privire la
cele două pistoale-mitralieră găsite în bucătăria lui.
Vă rog, d-le Președinte, să fiți cu mult mai generos !
Clientul nostru trebuie achitat.
Având în vedere că ar fi trebuit să chemi un doctor,
că ai neglijat spiritul caritativ și fraternel francez,
cu toate că n-ai cazier și ținând cont de situația familială,
te condamn la două luni de închisoare cu executare.
N-a înțeles nimic.
Ăia îl cred pe Gustave ucigaș...
N-a făcut nimic, dar sunt pe el, că e mare...
Și dacă-l duc aiurea, cine-l va mai ajuta ? Ăă ?
Aici ar fi trebuit să-l facem să spună.
Marie, vino să-mi dai o mână de ajutor la animale...
Știu la ce te gândești...
Maillet a făcut ce-a putut mai bine.
Nu putea face mai mult.
Clovis, începând de mâine, vii să dormi aici.
Da, tată.
Și tu, Yvette, vei naște aici. O să ai un prunc frumos.
Cine zicea că totul se va aranja ? Unde-s ăia care trebuiau să ne-ajute ?
- Tată, trebuie ceva timp... - Da, doar că nu prea am...
Gustave e la bulău, dar nu pentru crimă.
- Pentru tine, Gustave ! - În sănătatea ta...
Ați lăsat deoparte cheltuielile cu procesul ?
Aa, cu asta mă ocup eu. Marie,... supiera.
Hai !
Tu nu dai nimic, Germaine ?
Nu !
- Nu plătesc prostiile altora. - Sau fiindcă am zis că ești iute de cur ?
Dar îmi știu bine fața.
Zeze, pune banii pentru maică-ta.
Ia zi-i, Clovis, ai o mutră...
Auzi, două luni de pârnaie și capeți supiera.
Intră !
Iar tu ? Categoric, n-ai ce căuta aici !
Nu mai fi supărat, tataie.
Sunt doar în trecere.
Eeei, cum vă merge ? Ceva noutăți ?
Acu', mai lasă-ne, am plătit.
Trebuie să ne mutăm, ca să fim liniștiți ?
Nu așa te liniștești.
Asta-i.
Marie, dă-i un pahar de vin, repede.
Mulțumesc.
În sănătatea voastră !
Pentru adevăr !
12 noiembrie 1953 a 465-a zi de anchetă
În zece minute tăiați drumul 416 la sud de Gaillac.
Stai pe loc, sau trag.
- Deviez traseul mașinilor. - Să nu mai văd picior de ziarist aici.
S-a-nțeles ?
Hai, izolați zona, da-ți lumea deoparte.
Periez...
10 ani m-a regulat, nemernicul.
Îmi închipui că dacă rămân pe loc, am căcat bățu'...
Judecătorul de instrucție vrea să vorbească cu d-ta.
Mulțam. Scuze...
Comisare, să fim înțeleși...
Dacă-ntr-o zi mi-aduci pe cineva, vezi cum faci să nu fie respins dosarul.
Nu știu care-i treaba, dar de-o săptămână, n-am văzut pe nimeni.
Nici măcar pe taică-t'u, Yvette.
Iar ați venit să mă regulați la cap ?
Încearcă să fii politicos !
Că de nu, te acuz de ultragiu adus magistraților.
- Atunci, avem de vorbit. - Tocmai.
- Dacă ne dai unele informații... - Ce fel de informații ?
Referitoare la crimă.
Aaa, cine a făcut-o, e mult prea isteț, oricum, mai isteț ca tine doar că e mai rău.
Pe ăla de-a făcut-o, am să-l arestez.
Dacă-l arestezi, îți lustruiesc cizmele.
De-acord, tataie. Le punem amândoi pe masă.
- Așa, puștiule... așa. - Gustave Dominici... vii cu noi.
- Eei ? - Nu era acolo.
- Dar unde era ? - Aici, în spatele capotei mașinii.
Mulțumesc, d-le Olivier.
Așează-te în spatele capotei.
- De ce ? - Pentru o poză !
Ai văzut cuvertura așezată.
Poftim..., pune cuvertura așa cum ai văzut-o.
Ia-o !
Ești surd, sau ce-ai ?
Nu era lângă mașină ?
Atenție, nu încerca să ne induci în eroare.
La ora aia, d-l Richard văzuse trupul paralel cu mașina.
Tot atunci, d-l Fostenreau și frate-t'u, Clovis, au văzut trupul paralel cu mașina.
Susțin ! Trupul era paralel cu mașina, învăluit în cuvertură.
La 7:30h, când au venit jandarmii, au găsit trupul aici.
E cu totul altceva.
Știi ce-nseamnă asta, Gustave ?
Înseamnă că o să vii cu noi la Palatul de Justiție.
Am să-ți iau interogatoriul acolo.
- Nu mai boci, Marie. - Mi l-au luat...
E băiatul meu... ultimul...
Dacă nu era Gustave, altul tot era, dacă nu chiar eu.
Noua arestare a lui Gustave 12 noiembrie 1953
M-am săturat... N-am să izbutesc singură...
Cu Gustave eram bine.
Eh, lasă... nu te necăji, fato. Gustave e tare.
- Și-apoi, sunt eu aici ! - Gaston !
- Tot n-ați terminat ? - Vrem să vorbim cu nora d-tale.
Coboară, te rog !
Nu-i cazul, te aude.
Englezoaicele, mama și fiica, au venit aici pe 4 august seara.
Nicicum.
Au venit să ia apă.
Nepotul tău, Zeze Perrin, așa afirmă.
Ăla mic e un mincinos.
- Au venit cu un cofer... - Care cofer ?
- Așa a spus și soțul tău. - Mira-m-aș !
- Ba chiar tu i-ai spus așa lui Zeze. - Ce zevzec !
Am stat acasă toată ziua. Dacă englezoaicele veneau, le-aș fi văzut.
Acu' că întrebarăți, cărați-vă !
Și să nu mai veniți, cât sunt eu aici.
Bună ziua. Unde-i Gaston ?
Ia zi-i..., știi cum stă treaba ?
Care anume ?
Fiul d-tale, Gustave, s-a spus că a ieșit de 3 ori în seara crimei.
Dacă așa a zis, trebuie că l-au pocnit.
Nu judecătorul...
Oricum, mai am vești, dacă te interesează.
Să mă intereseze... oi fi vrând să-ți zic acum și mulțam ?
Veștile nu sunt bune pentru nimeni.
Întotdeauna se știe totul despre toate.
Atunci, de ce nu spui nimic ?
Fiindcă eu ascult doar.
Intră !
Da' Gustave unde e ?
Se poartă ca o mâță...
- Așa spui tu, da' eu nu știu nimic. - Stai jos, moș Dominici.
- Aici ? - Da.
Ai fotoliu de ministru...
Nu suntem aici ca să vorbim de fotolii, nici despre ploaie său timp frumos.
Cei doi fii ai d-tale, Clovis și Gustave, sunt aici.
- Ce ți-au zis ? - Mi-au răspuns la întrebări.
Așa cum o să-mi răspunzi și d-ta.
Auzi, mai durează mult comedia asta ?
Îți interzic să mă mai tutuiești.
Ai dreptate.
Bucata ruptă din crosa armei, pe care ai găsit-o sub capul fetiței,
ai dat-o jandarmilor ?
- Da, eu le-am dat-o. - Ești un mincinos !
Ppp.. ăi..., drept cine mă iei ?!
- Atunci, jandarmii, cu toții, mint ! - Se prea poate.
- Destul ! - Heei, nu sunt surd !
O-la-la-la-la-la-la-la !
Ce de cărți ! Trebuie să coste o grămadă de bani...
De-acum, gata !
Tu chiar începi să mă enervezi. Mă duc !
Rămâi pe loc !
Respectă acest loc !
Bucata de lemn a crosei a fost găsită de săpători, nu de d-ta.
D-ta ai acoperit cadavrul, pur și simplu.
- Da, fiindcă ar fi mâncat-o furnicile. - Bun...
Iar englezoaicele au venit la fermă, după apă, în seara crimei...
Nepotul, Zeze Perrin, a confirmat.
Aa, tu îl crezi pe aiuritul ăla ?!
De ce "aiurit" ?
Păi, dacă l-ai interogat, ți-ai dat seama că-i "plecat cu sorcova" mucosul. Nu ?
Pentru ultima dată, ce-ai făcut în noaptea de 4 spre 5 august 1952 ?
Ia zi-i, comisare, tu îți aduci aminte ce-ai făcut atunci ?
Ce ticălos !
Ticălosul a ucis un copil...
Și îl cunosc pe ticălos.
Iar ticălosul ești d-ta !
Ce tot spui ?
Ceea ce-au povestit fiii d-tale...
- ... acolo, în camera de-alături. - Au zis ei asta, bandiții ?
Da. Vrei să-ți citesc declarația ?
Vrei să mă împingi, dar nu vei reuși.
Pune-le aici...
O să-ți petreci noaptea în acest fotoliu.
Oh, e un fotoliu comod...
Așadar, tatăl d-tale ți-a mărturisit că el e asasinul ?
Da.
Tata i-a zis asta fratelui meu:
<< Eu i-am "mierlit" pe englezi. >>
Și a vorbit despre carabină ?
Da.
Dar am crezut că e vorba de pușca lui de vânătoare.
Totuși, ai recunoscut arma...
Ai căzut în genunchi în fața ei.
Când am văzut-o în mâinile comisarului, m-a toropit...
Mi-a zburat gândul la crimă...
M-am simțit cumplit...
Păi, atunci de ce te-ai gândit la pușca de vânătoare a bătrânului ?
Fiindcă e singura armă pe care o are.
Minți ! Nu te cred.
Nu. Acum o să vă spun adevărul.
Când Comisarul mi-a arătat arma, am recunoscut carabina văzută pe o
etajeră în remiza fermei.
Când m-am dus la lucru, carabina nu mai era la locul ei.
De-ndată m-am gândit că e arma crimei.
Apoi, m-am gândit și că... Gustave o folosise.
Dar nu mi-a trecut prin cap să fi fost tata.
Atunci, ieșind din grajd, l-am văzut pe Gustave.
Am zis... "ai văzut că pușca nu mai e la locul ei ?"
Iar el mi-a răspuns că și el își dăduse seama.
L-am întrebat dacă nu cumva el o folosise.
Mi-a răspuns că nu. "N-am folosit-o eu."
N-am insistat, dar am fost cuprins de îndoială.
Și-am rămas așa, până ce tata mi-a zis că el a făcut-o.
Când Gustave a ieșit din pușcărie, mai târziu, am fost la tăiat lemne,
la munte, aproape de St Ponce, și încă mă mai gândeam la asta.
Atunci l-am întrebat pe Gustave dacă știe că tata a tras în englezi ?
Iar el mi-a zis: "Da" !
- Și voi ați păstrat secretul... - Hmm..., da.
Tata ne interzisese să vorbim, fie și cu nevestele...
ba chiar și cu ceilalți frați.
E-adevărat că-l urăști pe taică-tău ?
- De ce mă întrebați asta ? - Așa...
Bun. Mai e nevoie de d-ta.
Pentru noaptea asta, îți trebuie o cameră la un hotel.
Unde e frate-meu ?
Îl țin pe Gustave în Tribunal.
Păi, dacă-mi îngăduiți, aș prefera să rămân cu el.
Atunci, vino...
Bine că ai venit...
Parcă aștept de-o viață...
Acum, e doar de așteptat.
- Dacă tu crezi că e bine pentru toți... - Da.
Oricum, asta e...
Cei din sat, au și ei bucata lor.
Apoi, ei nu sunt în belea.
- Ia zi-i, la Palat au fost interogatorii ? - S-a mai văzut așa ceva, și e legal.
Domnilor, Gustave și Clovis îl acuză pe tatăl lor de triplă crimă.
Suntem pe cale să-l interogăm pe Gaston Dominici.
N-avem încă nicio explicație asupra mobilului crimei.
După spusele fiilor lui,... Gaston a tras mai întâi în Jack Drummond,
apoi, în lady Drummond, și după aceea, a ucis-o pe micuța Elisa.
Nu, domnilor, nu vă pot spune nimic în plus.
Nu mai am nimic să vă spun, nu mai insistați ! Bună seara.
- Adică, bătrânul e autorul ? [eng] - Da, da, ai înțeles bine.
Da, Gaston ! Gaston Dominici.
Da, așa e, e tatăl. Pe tată îl acuză fiii...
Hai, moșule... scularea !
Îmi dai conserve ? Vrei să crăp ?
- Tu ai mâncat deja ? - Da.
- Ai dormit bine ? - Nu.
- Măcar ai avut un pat ? - Da.
Dar m-am răsucit în el, din pricina minciunilor voastre.
Uite, citește noutățile...
Gustave și Clovis îl acuză pe tatăl lor de-a fi asasinul familiei Drummond
Oh, bandiții, secăturile !
Adu-i aici să-i scuip în ochi. Ei sunt asasinii !
Nu l-am cunoscut pe tata dar m-a făcut în iubire,
iar eu i-am făcut pe cei doi în iubire.
Aș fi făcut orice pentru tata.
Iar ai mei mă denunță ! Mi-e silă de ei.
Eu le-am dat bucurii și porcilor. Adu-le pe cele două lepădături la mine.
Mă duc să-i aduc.
Vă ascult.
Tată, într-o seară, când Gustave era la pârnaie, eram amândoi în bucătărie...
și mi-ai zis că tu ai tras în englezi.
- Băuseși mult. - Nu-mi aduc aminte să fi spus așa ceva.
Ba da, tată. Mi-ai zis: "Am ucis trei."
"Și de-ar fi s-o mai fac o dată, aș face la fel."
Poți să te retragi.
Vrei să repeți ce-ai spus, când ședeai acolo, pe locul ăla ?
În dimineața aia, când tata a ieșit, am coborât și i-am spus...
"n-ai auzit focurile de armă ?"
Și... el mi-a zis... "Da, eu am tras."
Atunci am zis: "în ce ai tras ?"
El... mi-a zis... "În englezi."
Îți mulțumesc, d-le Gustave.
Vino...
Ți-am spus că o să-l prind pe ticălos.
Dar nu le-am spus niciodată lui Clovis și Gustave că am tras în englezi.
Totuși, i-ai auzit, ca și mine...
Nu pricep de ce fiii mei mă acuză, la ora aia, nici nu m-am ridicat din pat.
- Am preluat garda, d-le Comisar. - Foarte bine.
Nu-i vorbi de caz, nu-l întrebi nimic și nicicum să nu pronunți cuvântul "asasin".
Dacă spune ceva, mă anunți de-ndată.
- Ai venit să-mi ții de urât ? - Da, domnule.
Pari băiat de treabă...
- N-ați mâncat ? - Nu, nu mi-e foame.
Mă dor picioarele.
M-am săturat de cazul lor... Dominici în sus, Dominici în jos,
asta nu-ți stârnește pofta de mâncare.
Pe tine te doare-n cur, ești tânăr, te bucuri de munca ta, dar eu,
la vârsta mea, o duceam mai bine în pătuțul meu.
Tata e cel care a ucis
Dacă amândoi au spus același lucru, asta mă face să mă gândesc la ceva.
Tu, în meseria ta, te ocupi cu paza altora...
În schimb, eu m-am ocupat de mine, chiar și când lucram la alții.
Am agonisit cum am putut, mi-am luat țarini și am muncit pe brânci,
defrișând, arând, semănând și tot așa, până la recoltă.
Și când totul se isprăvise, ghici ce-am făcut ?
Nu știu, domnule.
M-am dus să-mi caut nevastă.
O iubesc pe Marie, deși mai cunoscusem și altele, dar când a venit în Granterre,
am făcut pasul cel mare.
Să știți că dacă aveți ceva de spus, îmi puteți spune imediat.
La vârsta dvs, se va ține cont...
Aa, conturile eu le țin.
Atunci, crima... a fost un accident ?
Ai spus vorba potrivită, puiule,... a fost un accident.
Da, un accident...
Englezii m-au luat drept borfaș, m-au atacat... și eu am tras.
Așa se poate spune.
Trebuia să-i spuneți asta Comisarului.
Doar dacă crăp, că prea demult mă tot bate la cap.
Îi convine, mie nu, oricum.
Du-te și adu-mi-l pe gazetarul din Marsilia, să scrie ceva.
Hai, mișcă-te-n-coace...
Crima a fost un accident.
Credeam că-i o poveste sexuală.
Ai dreptate, mititelule, e o poveste de buci.
Ai zis cuvântul potrivit.
De-altminteri, și varianta asta a fost smângălită prin jurnale.
Cu femeia întâlnită în ajun, vorbisem sub măslini, iar fata se juca cu mingea.
Iubirea e mereu cea mai tare, dar eu nu mă gândisem la asta.
Iar englezoaică... Închipuie-ți cum a fost când s-a dezbrăcat în fața mea...
M-am apropiat, dar nu era deloc înfricoșată.
I-am șoptit ceva la ureche, ea mi-a zis că e de acord.
S-a gudurat, i-am băgat mâna la blăniță, s-a culcat și eu am luat-o la "rindea".
A doua zi, iar... îi plăcea.
Dar a făcut zgomot, bărbat-s'u s-a sculat, s-a aruncat asupra mea...
Eu țineam carabina, el a apucat-o de celălalt capăt..., pac și glonțul a pornit.
Ea a alergat spre grajd și m-am enervat.
Omul fugea, eu am tras... toți strigau !
Eram obligat să-i fac să tacă.
Hai, semnează.
- Nu. - Semnează și vei căpăta pace.
Nu semnez, fiindcă sunt nevinovat.
Hai, grăbește-te, și-ți vei bea vinul.
Îți aducem și câinele.
Pot păstra Granterre ?
Da. Vei avea totul.
Bine.
Tot eu, ăl bătrân, trebuie să mă sacrific.
Semnez, dar sunt nevinovat.
Dacă te crezi nevinovat, nu semna.
Oh, domnule drag, dacă ai ști...
decât să cadă năpasta peste Granterre...
Tu ai câștigat, iar eu am comis un păcat de iubire.
Da, este aici... Vi-l dau la telefon.
D-le Comisar...
Sunteți căutat de la Paris...
Alo, da !
Da, e totul în regulă, domnule.
Nu Gustave e făptuitorul, ci bătrânul.
Moș Dominici.
Ascultă, amice, cazul ăsta a durat cam mult.
Englezii încă ne mai stau în cârcă, iar cancelaria se enervează.
Așadar, trebuie să isprăvim.
Ai un vinovat, bagă-l la "răcoare".
Un vinovat, da; însă nu am nici mobil, nici probe.
Păi, atunci, ce ai ?
Convingerea profundă...
Ei bine, e de-ajuns..., ai esențialul.
Da, dar nu sunt acoperit.
Ce spui ?
Spun: să fiu acoperit.
Asta e de la sine înțeles, amice.
Încă o dată: bravo ! Bună seara.
Mulțumesc, domnule.
Sunteți niște nemernici !
D-le Judecător, vă vine să credeți ?
Ne lăsați fără tată, ticăloșilor ! Jegurilor !
Eei, unde era carabina aia ?
Luați-l !
Nu, pe-aici...
Arată-mi unde era carabina.
Luați-l !
Unde era carabina ?
- Unde oi fi vrând să fie ? - Știi d-ta foarte bine.
Nu știu, dar vreau să vă fac pe plac.
Luați-l !
Hai, puteți ieși...
Aici am regulat-o pe englezoaică.
Ăla mi-a sărit la gât...,
... l-am blocat cu arma...
și-aici l-am ucis pe englez.
Și pe femeie ?
Și pe ea...
... am terminat-o din primul glonț.
Și pe micuța Elisabeth ?
- Aici. - Nu !
Nu, n-a fost aici.
Ea a alergat...
Aa..., așa ? Și vrei să alerg ?
Desfă-i cătușele.
Tu o faci pe Elisabeth... Aleargă.
Hai !
- V-am speriat, ăă ? - Nu începe iarăși.
Iar voi țineți-l cum trebuie, de-acum încolo.
Nenorocitule, haimana... Tu care vânezi cu carabina...
Luați-l la mașină !
De fapt, nu trebuia să vii.
- Și câinele meu ? - Ai mai văzut un câine la închisoare ?
- Păi, mi-ați promis, nu ? - Hai...
Să ai răbdare, Marie. Nu-i un capăt de țară.
Las-o !
Hai, puiule, dă-i bice ! Cu cât mai repede, cu-atât mai bine.
Ce-ai decis ?
- Îl inculpez... - E de la sine înțeles.
Atunci, diseară, în biroul meu ?
Acum, trebuie să-l chem pe avocatul lui.
Da, da..., așa să faci.
Știu că vă enervez, dar pot să vă pun o întrebare ?
Nu !
E un caz ieșit din comun.
Pentru "France Soir", s-a terminat. "Le Canard" are prima pagină
pregătită pentru mâine: "Asasinul a fost arestat".
Iar voi sunteți eroii. Bravo !
Așadar, bătrânul e vinovat ? Dacă s-au făcut toate astea.
Dacă și jurații vor fi convinși, bătrânul s-a dus pe copcă.
Mi-ar plăcea să fii în locul judecătorului.
După părerea mea, nu se potrivește.
Judecătorul n-a obiectat cu privire la poziția trupului.
Și apoi carabina...
A spus că a tras când englezul o ținea.
Fals !
A spus: un glonț pentru femeie; fals !
- Știu, am găsit trei. - Și copila...
Zice că a lovit-o din spate. Fals ! A fost din față.
Știți bine că patul puștii a lovit-o în locul indicat de Dominici.
A fost transportată. Medicul e categoric, n-are nicio zgârietură pe picioare.
Mă faci să borăsc. Vezi-ți de treburile tale !
- Asta ne e meseria ! - Și Gustave ce făcea la locul crimei ?
Și unde sunt clișeele trase în preajma mașinii ?
Auzi ? Serviciile secrete m-au făcut să râd. Nu mă luați de prost. Mulțumesc.
- Totuși, e ceva ce nu înghit... - Ce anume ?
Nu se poate să fi regulat-o pe englezoaică.
Autopsia o confirmă. Nu au fost raporturi sexuale.
Poliția nu trebuie să se înșele.
Nu te mai ambala așa. Ești încă tânăr.
Eu, unul, prefer să par stupid, decât să nu acționez deloc.
Hai, pornește !
Sfârșitul anchetei polițienești luni, 16 noiembrie 1953
Stai în capul oaselor !
Nu te ascunde aici, și privește spre Curte !
Dar nu mi-e rușine.
Nu faci așa ceva când ești acuzat de o triplă omucidere !
Miercuri, 17 noiembrie 1954
Îți cer să răspunzi !
Marie, zi-le dacă am avut pantalonii pătați de sânge, când m-am întors acasă.
Dacă ar fi fost pătați, i-aș fi spălat.
- Aveau urme de sânge ? - Nu.
Erau uscați și curați, ca de obicei.
N-am fost niciodată condamnat, habar n-am ce-i aia "judecător de pace".
Sunt nevinovat.
Dar dvs, d-le președinte, mă credeți vinovat.
- Aici nu e vorba de-a crede ori nu. - Ba da ! Așa ați lăsat de înțeles.
Da, asta e !
Dominici, toate acuzațiile sunt contra d-tale.
- Fiii d-tale, oricât de netrebnici ar fi... - Chiar așa !
În noaptea crimei, ai ieșit, te-ai speriat...
Cum adică... "m-am speriat" ?
Citesc din raport.
Chiar, de ce ? Explică d-ta...
Aici..., îmi cereți prea mult.
Totuși, e simplu.
Te-ai dus la capătul ariei, unde erau străinii care campaseră.
Și din arțag, din curiozitate, ca să-i alungi,... poate băuseși mult...
Câștigi doar 4.200 franci [vechi] pe zi...
După cum e vremea... Mai și mâncăm. Văd cam unde bateți...
Experții sunt categorici. Când au fost trase focurile,
Drummond nu era nici în genunchi, nici aplecat.
Atunci, d-ta erai în picioare, ori culcat ?
Eu eram culcat.
- Ai memoria bună ? - Da, nu m-am ridicat.
Am auzit focurile de armă și am crezut că sunt braconierii.
Apoi, la ora 3:30 am plecat cu caprele, m-am întors pe la ora 8...
și nora mea, Yvette, mi-a spus totul.
Tot fiind ce ?
Nu-i frumos să vă bateți joc de oameni bătrâni, d-le Președinte.
Să zdrobești capul unei copile ți se pare ceva distant...
Nu sunt distant.
Dacă vă referiți la acea seară, fusese o alunecare de teren pe calea ferată,
lucru care m-a preocupat, altminteri, nu doar 3, ci mai mulți morți ar fi fost.
Nu ai nicio frământare despre cele 3 cadavre din propria mărturisire.
Ce-am zis, am zis, doar că n-am făcut.
Îmi pare că în familia asta bântuie o boală bizară...
Dar, mă simt foarte bine !
Și nepotul la fel, zâmbește într-una.
Ai spus, "Am îndoiele privitoare la nepot, fiindcă e un păcălici."
Aaa, e posibil să fie și criminal...,
fiindcă umblă noaptea cu Gustave la braconaj.
Atunci, Gustave e vinovatul.
Mmhm..., nu zic nu.
Erau mereu împreună.
Atunci, îndoiala o ai asupra unuia sau a ambilor ?
Nu știu.
Roger Perrin, apropie-te !
Ia spune-mi, aș dori să înțeleg,
în noaptea crimei, erai cu unchiul tău, Gustave,
în luncă, aproape de luminișul unde excursioniștii urmau să moară ?
Ai zis că nu erai acolo, apoi dimpotrivă. Da sau nu ? Zi-i !
- Am mințit. - De ce ?
Nu știu.
Îți ordon să spui adevărul !
- O să-l spun... - Ai mai spus asta...
Dar ai făcut pe dos !
Fiindcă și-atunci am mințit.
De ce ?!
Nu știu.
Liniște !
Am avut față de voi căta răbdare poate avea Justiția...
Nicicând un învinuit, ori bănuit de crimă n-a fost mai bine tratat.
Dar, luați aminte !
Ai zis, dar n-ai făcut...
Atunci de ce fiul tău, văzând arma crimei, a căzut în genunchi ?
- Păi, atunci, de ce nu l-ați arestat ? - Îl acuzi ?
Mă gândesc că el a făcut-o, oricum, nu eu !
Cu mutra asta, sigur e vinovat !
Eu nu mai cred nicio înfățișare, niciodată.
Oricum o iei, moartea e în dosar.
A 4-a audiență
Te conjur, spune adevărul !
Te-ai sacrificat pentru altul...
Sunt un nenorocit.
Gustave Dominici, apropie-te !
- E fiul meu, și el mă acuză... - Nu. Și-a retras depoziția.
Gustave Dominici, spune d-lor Jurați tot ce știi.
Ducându-mă să văd dacă alunecarea de teren n-a pricinuit și alte stricăciuni,
am descoperit cadavrul fetiței, către ora 5 a dimineții.
Aa, nu..., uitasem... pe la ora 1, am auzit focurile de armă.
5 sau 6...
Apoi, niște strigăte vagi...
și, îndeosebi, câinele lătrând.
Asta-i !
- E tot ce știu. - Aa, nu ! Continuă, te rog !
Mi s-a părut că văd un braț de-al fetei care se ridicase...
N-am spus nimic nimănui.
Începând de-atunci, am fost tot timpul tracasat.
Atunci am început să-mi repet minciuna.
Care minciună ?
Din 12 noiembrie și până azi, m-au acuzat de tot felul de lucruri.
Mi-au spus că trebuie să isprăvească.
Chiar m-au lovit !
Vroiau să-l acuz pe tata.
Azi, sunt aici pentru adevăr.
Tata nu e vinovat !
Chiar și Judecătorul de instrucție vroia minciuni.
Frate-meu, Clovis, mi-a arătat un plan, ca să-mi amintesc exact locul
unde TREBUIA să fie carabina.
Carabina aceea n-a fost niciodată în Granterre.
Tata nu e vinovat !
În noaptea aceea nici nu m-am sculat. N-am văzut nimic. Nu știu nimic.
- Să văd ultimele mărturisiri... - Nu-i nevoie, am mințit într-una.
Și-apoi, frate-meu, Clovis, m-a pus să povestesc toate astea,...
potrivit cu mărturiile lui.
Gustave Dominici, în viața mea n-am văzut un martor mai șiret ca d-ta.
Cu lux de amănunte năucitor, ți-ai acuzat tatăl de triplă omucidere.
Azi, vii să pretinzi că ai născocit monstruoasa poveste
ca să faci plăcere polițiștilor
și judecătorului de instrucție.
Domnilor jurați care te ascultă, aprecierea mea !
Apărarea are de pus întrebări acestui martor ?
Nu, d-le Președinte.
Trebuie să fii nebun ca, în fața unuia ca el, să ai vreun licăr de speranță...
Gustave, pe care te-am iubit, și m-ai adus pe banca asta, mă renegi.
Dar comiți un păcat de moarte, știi bine că sunt nevinovat !
Uitați-vă la el ! E așa de leneș că lasă și iarba să putrezească pe câmp.
Să lăsăm deoparte recoltele.
Dar ne trebuie recoltele. Chiar avem nevoie de ele.
Ca și carabina... Știe bine a cui e. Știe cine o avea.
Hai, Gustave, spune-le adevărul. Spune cine o plimba prin lucernă. Zi-i !
- N-am fost acolo. - Spune adevărul, în numele familiei.
Mă gândii, ești nevinovat, tată.
Nu-mi pasă că sunt vinovat ori ba. Îți cer să spui adevărul.
Zi-le cu cine erai pe câmp, când ai auzit strigătele... Spune !
Zi-i odată, pentru numele lui Dumnezeu !
Ședința de azi se suspendă !
A 7-a audiență
Zâmbește nițel, mamaie !
Ia zi-i, te simți mai bine ?
Pe taică-t'u or să-l scurteze...
INCIDENTE VIOLENTE LA PROCESUL DOMINICI "Tata e nevinovat !"
Vorbesc cu d-ta, Gaston Dominici !
Vă ascult, d-le Președinte, vorbiți...
- 77 de ani, căsătorit, 9 copii. - Și 16 nepoți.
Doar atâția ? Ai fost cam sever cu ei...
Oh, nu... dar știți, dacă tatăl e moale, i se suie-n cap...
Ba chiar brutal, se pare...
Dar dvs, dacă sunteți călcat pe bătături... ?
Într-o zi ai dat cu pietre în câine.
A vrut să mă muște.
Psihiatrul spune că ești normal.
- Oooh, nu sunt nebun ! - În fine, ești dur !
Nevasta a născut fără ajutor, de 9 ori...
Aa, nu ! Doar de trei ori !
- Doar nu suntem sălbatici ! - Eram departe, dar n-o lăsam să moară.
Și... bărbat galant...
- La ce se referă galanteria feminină ? - Ce ?
În sfârșit..., cu femeile cum te purtai ?
- O aveam pe-a mea ! - Și îți era de-ajuns ?
Ooo..., pricepui... măi, măi ! Oh..., oooh...
Erai fericită cu el ?
N-am dus niciodată lipsă de nimic.
Dar fiul vostru cel mare..., Clovis Dominici...
Apropie-te...
Încă un "frumușel", nemernicul ăsta...
Lasă-mă să vorbesc !
Ba pe mine să mă lăsați, d-le Președinte, nu mă luați drept altul.
Ascult ce spuneți, ascultați și ce spun eu !
Nu, făcând parte din familie, nu trebuie să depui jurământ.
- Poate spune ce vrea ? - Fără nicio constrângere.
Ăsta a complotat mereu împotriva mea.
Despre onoarea familiei, nici n-a cugetat vreodată.
E frumoasă onoare, după ceea ce-ai făcut.
Și peste toate, mai e și braconier de zi și de noapte.
Ești vinovat, mi-ai spus-o chiar tu !
Să-l acuzi pe taică-t'u nu-i onorabil, ipocritule !
Tu și fra-c't'u aveți ceva pe conștiință, eu nu am nimic.
Ascultă-mă, Clovis Dominici...
Ancheta ne-a adus la cunoștință, dincolo de minciunile acestui proces,
că d-ta n-ai mințit în afacere asta.
Te cred un om cinstit și un bun tată.
Clovis Dominici, te conjur să spui adevărul !
Îți menții solemn depoziția copleșitoare ?
Este tatăl d-tale asasinul ?
Da, tata e asasinul !
E fals ! Minți, ticălosule !
- Ba nu ! - El e ! El a uneltit totul.
- Mincinosule ! - El e ! Tu ai venit cu ideea...
să-l înfunzi pe tata !
Aaa, nu-i adevărat ! Tu, Gustave, m-ai acuzat primul.
Da, ai mințit.
Nu mai știi ce ne-ai spus ?
Și d-ta, Gaston Dominici, de 4 ori ai mințit.
Toți din familie mințiți, așa cum respirați.
Tatăl, fiii, nepotul, fiicele, cei din neam, prietenii...
- ... și nu mai continui. - Așadar, toți suntem niște mincinoși !
A 8-a audiență
Yvette Dominici, soțul d-tale, Gustave, a ieșit în noaptea crimei ?
Da. Ca să vadă ce e.
Repetă ce i-ai spus judecătorului.
- Din dragoste pentru Gustave ? - Dragostea...
- Și ai luat-o de bună. - Exact. Mi-a zis:
"Dacă spui același lucru ca soțul tău, vei evita o nenorocire."
- Am auzit de toate... - Mă gândisem...
că-l consideră nevinovat, iar tată putea fi al doilea...
Apoi, judecătorul ne-a ajutat făcându-ne să spunem: Tatăl a tras."
Așa ne-a spus, da... dar nu-i adevărat !
Tu ai păcălit pe toată lumea !
- Ești un laș ! - Îți arăt eu... !
- Gunoiule ! - Opriți-vă !
Domnul ăla... Uitați-vă la domnul acela...
Clovis, să-ți zic eu a cui era carabina. A ta, știu asta.
Știu și cine a meșterit-o. Știu.
Gustave, spune adevărul, și-am să te iert.
Dar trebuie să spui ce-ai văzut.
N-am văzut nimic.
Gustave, ești un martor mincinos, iar frate-tău, la fel !
Hai, Clovis, știi bine că-l acuzi fals pe taică-tău.
- Am spus adevărul. - Ba, nu-i adevărat !
Îți amintești ce spunea tată, adesea ?
- I-ai omorât pe cei 3 ? - Nu. A zis: "Eu i-am omorât pe cei 3."
Nu. "El" i-a ucis pe toți 3.
Știu cine-i al 4-lea.
Al patrulea e Maillet.
Și eu plătesc pentru altcineva.
Mai ai ceva de adăugat ?
Mulțumesc, doamnă.
Președintele e oare surd ?
Introduceți martorul următor...,
Paul Maillet.
D-l Paul Maillet.
Jur...
V-ați pus în slujba Justiției...
Fiindcă dezonoarea plana asupra onoarei mele.
Uitați-l ! E știut că "turnătorul" Căilor Ferate !
Văd că ai fost șters din lista Partidului.
Ce ai împotriva acuzatului ?
Când Gustave a fost arestat, pentru neacordarea asistenței unui rănit,
d-l Dominici a făcut gestul de-a mă împușca.
Ba deloc, am făcut așa.
Uite ce-i, Maillet, privește-mă-n ochi.
Maillet, necinstitul, care a complotat cu curu' și cu Clovis...
Nu insulta martorul !
Spune numai tâmpenii...
Zi-i, Paul, sunt nevinovat, în pofida uneltirii tale.
Voi aveți nevoie de-un vinovat, s-au adunat toți, Laris, Gustave
Maillet și compania spre a-l salva pe altul.
Și m-au desemnat pe mine, să mă aducă aici.
Atunci, vorbește, nu te mai juca de-a va-ți-ascunselea.
Oooh, demult nu m-am mai jucat de-a va-ți-ascunselea...
Oricum, n-am nici în clin nici în mânecă în povestea asta.
Am îndoieli în privința nepotului meu.
Dar mă tot întreb ce făcea Gustave în noaptea crimei ?
Și dacă tot nu era singur, ar fi bine să-l întrebați pe Maillet...,
iar despre blestemata aia de carabină, întrebați-l pe Clovis, dacă nu-i a lui...,
fiindcă el i-a împrumutat lui Zeze arma, ca să meargă la vânătoare.
El a pregătit-o, a reparat-o, el a uns-o.
Chiar și experții au spus aici.
Am zis și eu, dar se pare că nu v-a interesat.
Dacă ești acuzator, și știi adevărul, de ce nu-l dai Justiției ?
- Dar ea mă ajută ? - Gustave te-a acuzat.
Ba, deloc ! Poliția m-a făcut să ajung nebun.
Mi s-a spus: "Îi vom tăia capul lui Gustave, tu nu riști nimic."
Am îndurat o noapte groaznică, domnule,
nu mai știam ce spuneam, nici unde mă aflam, aș fi zis orice...
Am spus numai prostii... închipuirea nu era din lumea asta.
M-au prins ca pe o oaie în stână.
- D-le Președinte... - Da, d-le prim-jurat ?
D-le Președinte, colegii mei și cu mine am dori să terminați în seara asta.
Are cuvântul reprezentantul părții Civile.
Onorată Instanță.
- După pledoarie, o "tai" la ziar. - O să fie sigur achitat.
- Pe cât ? - Dacă pierd, nu mai cred în Justiție.
Biet nătântoc !
A 9-a audiență.
Acuzat, ridică-te !
Ai ceva de spus ?
Păi, aș spune simplu că sunt la pușcărie de-un an în locul altuia,
și că nu vreau să înlocuiesc pe nimeni.
Fiindcă nu sunt eu asasinul pe care-l acuzați.
- Nu mai ai nimic de adăugat ? - Nu, nimic altceva.
Declar dezbaterile închise !
Întrebările la care juriul trebuie să răspundă sunt cele din scrisoarea primită.
Prima întrebare: Gaston Dominici e vinovat de moartea lui Jack Drummond ?
A doua întrebare: Dacă da, a fost cu premeditare ?
A treia întrebare: Gaston Dominici e vinovat de moartea lui Lady Drummond ?
A patra întrebare: Dacă da, a fost cu premeditare ?
A cincea întrebare: Gaston Dominici e vinovat de uciderea Lisei Drummond ?
A șasea întrebare: Dacă da, a fost cu premeditare ?
A șaptea întrebare: A existat concomitență între omoruri ?
Dau citire articolului 353...
Legea nu cere socoteală Judecătorilor despre mijloacele prin care s-au convins
și nu le prescrie reguli de care să depindă plenitudinea sau suficiența unei probe.
Le prescrie să se întrebe în liniște și reculegere și să caute în sinceritatea
conștiinței ce impresie au făcut asupra rațiunii lor probele administrate
împotriva acuzatului și mijloacele apărării sale.
Legea le pune doar unica întrebare ce cuprinde întreaga măsură a sarcinii lor:
"Aveți o convingere intimă ?"
Gardă,... scoateți acuzatul !
Curtea se retrage pentru deliberare.
Audiența e suspendată.
A 11-a audiență.
Nu-i momentul să te prăbușești.
Atât așteaptă, știi bine !
Oof..., au zis că am ucis 2, aș fi ucis 3 nu-mi pasă, dar când spun că aș fi ucis
fetița, nu-i adevărat !
Când dragostea va învinge
Domnilor, Curtea !
Gardă, aduceți acuzatul !
Răspunsul Juriului și Curții la cele 7 întrebări puse
a fost "DA" în majoritate.
Nu există ciecumstanțe atenuante.
În virtutea acestei judecăți, Gaston Dominici e condamnat la moarte.
Oricărui condamnat la moarte i se va tăia capul.
Nu mai pricep nimic...
Duminică, 28 noiembrie 1954
Iată acea armă !
Armă care trebuia să spună totul...
și care n-a spus nimic.
E singură, foarte singură... fără nicio altă probă.
Extraordinarul acestui proces este că acel om a fost condamnat fără dovezi.
Pe vorbe..., doar cuvinte...
"Tata mi-a zis...", "Fratele mi-a spus..."
"Tata i-a zis fratelui meu..."
D-l Emile Pollak, avocatul lui Gaston Dominici.
Și așa s-a dat condamnarea.
D-l Emile Pollak, avocatul lui Gaston Dominici.
Să lovești un om
despre care am convingerea că era nevinovat,
așa cum a avut-o și realizatorul acestui film.
Și nu suntem singurii...
Cred că a fost foarte tulburat ministrul Justiției din acea epocă,
fiindcă, după 15 zile, a ordonat o nouă anchetă.
Trebuie să fi fost într-atât de tulburat și d-l Președinte Coty,
încât, în 1957, a comutat în închisoare pe viață
pedeapsa cu moartea ce fusese pronunțată.
La fel și Generalui De Gaulle, care, în 1960,
a pronunțat eliberarea lui Gaston Dominici.
Omul fusese condamnat în condiții precare.
Și totuși, nimeni n-a dorit condamnarea unui nevinovat.
Nimeni, în acest proces, nu și-a trădat îndatoririle.
Însă, asemenea lucruri se mai întâmplă.
E o lecție de meditat...
Și cred că o concluzie a dezbaterii ar fi cea dată de un tânăr...
pe care l-am apărat în fața Curții de Casație, la Nimes...,
unde a fost achitat, după ce fusese condamnat la 18 ani de temniță grea
în procesul anterior, și care a spus doar câteva cuvinte:
"Nu doresc decât un lucru:"
"ceea ce mi s-a întâmplat să servească
drept lecție și pentru alții, în afară de mine."
versiunea românească: theo_buzau@yahoo.com